Isten hozott az idei Reel Rock Film Turnén!
A Reel Rock szponzorai:
The North Face.
1966-tól nem akadályként, hanem lehetőségként tekintünk a falakra.
Esélyként arra, hogy felfedezzük mindazt, amiről úgy hisszük, lehetséges.
A falak a bátorság, a kitartás és az elkötelezettség függőleges “játékterei”.
Tükrök, amelyek a legjobb énünket mutatják.
A falak nem elválasztanak, hanem közelebb hoznak egymáshoz.
A falak arra valók, hogy megmásszuk őket!
Kezdek...
rápörögni?
...lelkesedni.
Ebben az évben a Reel Rock 4 új filmmel jelentkezik a világ minden sarkából:
egy expedícióval az Antarktisz távoli, jeges tornyairól.
Ezek hatalmas hegyek!
Ez őrület!
Szikla!
Egy rapid áttekintéssel a gyorsasági mászásról,
az új olimpiai sportágról.
A verseny lényege, hogy ki jut fel a leggyorsabban a tetejére.
Egy zarándokúttal a Közel-Kelet mászósportjának Mekkájába,
a Jordán sivatagba.
Eli folyton a Rum vádiról beszélt és a projektről, amin dolgozik.
Szikla!
És egy durva túrával a mászósport határairól,
Adam Ondrával a főszerepben.
A célom az, hogy flashben meglegyen az 5.15. Elsőre, vagy sehogy.
A Reel Rock szponzorai:
Black Diamond
Több mint 50 éve a legjobb felszerelésekkel segítik a sportolókat,
például Adam Ondrát a határok feszegetésében,
és Claire Buhrfeindet az olimpiai álom elérésében.
Live. Climb. Repeat.
Black Diamond.
Yeti.
Hűtők és tábori felszerelések, amik tartósak,
megbízhatóak,
és expedíciós körülmények közt tesztelték őket.
Yeti. Built for the wild.
A Reel Rock 13 további támogatói:
Climbing Magazine. Már online kurzusokkal is!
The Access Fund az amerikai mászósport védelmében.
És....the American Alpine Club, együtt erősebbek vagyunk!
A bemelegítés után...
kötözködjünk be és jöhet a
Reel Rock 13.
Adam Ondra a világ legjobb mászója. Messze a legjobb.
Sokkal jobb, mint bárki más.
A mászósport szinte minden ágában.
Sportmászás,
boulder,
nagyfalas mászás,
versenyzés.
Adam Ondra! A nevét kántálják.
Elhatározta, hogy mindenben ő lesz a legjobb és így is lett.
Ő minden idők legnagyobb mászója.
Kicsit rejtélyes figura.
Ki ez a fickó?
Mi hajtja?
Mind azon tanakodunk, hogy vajon mitől ilyen jó?
Keveset tudunk arról, hogyan készül.
Van valami víziója?
Hogy tudja továbbvinni a sportot?
Szerintem úgy születtem, hogy bennem élt az igény arra,
hogy magam tűzzem ki a céljaimat és el is érjem azokat.
Hét éves koromtól megszállottan mászom,
és komoly ambícióim voltak.
Valahogy tudtam, hogy végül profi mászó lesz belőlem
és hogy jó leszek abban, amit csinálok.
Amikor kiskoromban elmentem egy-egy versenyre,
minden utat ki akartam mászni, amit csak kiépítettek.
Még ha nyertem is, nagyon frusztrált, ha nem sikerült feljutnom a az út tetejére.
Az, hogy megcsináljam, sokkal fontosabb volt, mint maga a győzelem.
Nehezen tudtam kordában tartani az érzelmeimet.
Ha frusztrált valami, akkor elsírtam magam.
A szüleim azt mondták, hogy nem biztos, hogy a sírás a legjobb megoldás,
jobban venné ki magát, ha inkább káromkodnék!
Hülye, hülye, hülye!
Szerintem jó tanács volt.
Be kell vallanom, néha nagyon csúnya szavak is kicsúsztak a számon!
Tényleg úgy néz ki, mintha kifejezetten erre tenyésztették volna ki valami laborban!
Egy példány, akit azért hoztak létre, hogy másszon!
Nem lepne meg ha kiderülne, hogy valami kelet-európai, poszt-szovjet,
apokaliptikus kazamata egyik cellájából jött!
Vigyázz, kész, rajt!
A mászósport elitjébe tartozik kb. 6 éves kora óta!
Gyerekkorától figyelemmel kísérem Adam Ondrát.
Folyton hallottunk erről a cseh gyerekről,
aki valami nagyon keményet vitt véghez valahol,
amiről azt sem tudtam, hogy létezik.
Egy rakás újságcikk megjelent erről a csodagyerekről,
aki elsőre kimászott valami nehéz utat.
Egykorúak vagyunk és azon kezdtem tanakodni,
hogy mégis mit csinálhatnak ezek ott Európában?
Gyerekként nagyon érdekelt a mászósport történelme.
Ismertem minden híres mászót, minden híres utat,
mint például az Action Directe-t.
A világ első 9A-s útja.
Hét évesen megnéztem az “Action Directe-t”
és rögtön az jutott az eszembe, hogy egyszer majd ki akarom mászni.
Úgy hét évre rá sikerült is.
A nemzetközi mászóközösség akkor kezdett igazán odafigyelni rá,
amikor ő lett a legfiatalabb mászó, aki teljesített egy 5.14d nehézségű utat.
13 éves lehetett, vézna, nyakigláb, hosszú hajú kölyök.
Volt benne valami Harry Potteres.
Ceruza-vékony, csupacsont kölyök, olyan hosszú nyakkal, mint valami zsiráf.
Nem kéne gúnyt űznöm belőle, mert minden kölyök egy kicsit fura,
de Adam Ondra különösen az volt gyerekként.
Adam Ondra vagyok, 15 éves.
Nem néz ki profi sportolónak.
De olyan intenzitással mászik!
Benne van ez az égő szenvedély, tűz és elszántság!
Fejet kell hajtani előtte.
Öt próbálkozásra megcsinálta a La Ramblát.
Akkoriban az volt a világ legnehezebb útja.
A világ legjobbja akarsz lenni?
Szerintem a mászásban a szórakozás a legfontosabb.
És mi jön azután?
Hát, azért a legjobbnak lenni sem olyan rossz!
Jöttek a szalagcímek: Adam rekordot döntött, egyre nehezebb és nehezebb utakban mászik.
Kimászta a legtöbb 5.14-et, aztán a legtöbb 5.15-öt...
A világ legnehezebb boulder problémáit mássza,
köztük ezeket az iszonyúan rémisztő traverzeket otthon a Cseh Köztársaságban.
Hihetetlen, hogy V16-okat mászik valami isten háta mögötti helyen,
csak azért, mert nem bírja kihívások nélkül!
Persze, hogy van ennél durvább út, de minden út megtanít valamire.
A mozdulatokat figyeli.
Elszánt módszerességgel tanult a világ legjobbjaitól.
Mindent arról, hogyan viselkedik az emberi test a sziklán.
Ondra karrierjének egyik legfontosabb pillanata az volt,
amikor Chris Sharmával versenyzett a La Dura Dura első kimászásáért.
A világ legnehezebb útjának meghódításáért.
Mindketten nagyon odatették magukat,
de végül Ondra nyert.
Sharma átadta a fáklyát, így lett Adam Ondra a világ legjobb mászója.
Aztán egy egész évet edzéssel töltött.
Otthagyta az igazi sziklát
és teljesen eltűnt ebben az apró kis boulder teremben.
Szerintem sokan csalódottak voltak, hogy nem rohant azonnal
egy újabb durva projektet megcsinálni, amivel tovább inspirált volna minket.
De mindez része volt annak a jól átgondolt tervnek,
hogy eddzen és a sport minden ágában ő legyen a legjobb.
Kezdtek felbukkanni a videók, hogy milyen keményen edz Adam,
és úgy tűnt, hogy edzeni épp annyira szeret, mint mászni.
És a világbajnokságon meg is lett a gyümölcse.
A sportág történetében még nem volt olyan sportoló,
aki ugyanabban az évben boulderben
és nehézségi mászásban is világbajnok tudott lenni.
Gyerünk Ondra! Micsoda teljesítmény!
Ondra itt és most befejezheti. Egyetlen mozdulat van hátra!
Rajta van a keze és megvan!
Ondra a bajnok nehézségi mászásban és boulderben is.
Nem hiszem, hogy bárki képes lesz ezt megismételni!
Mindenben maximálisat tud nyújtani.
Nem versenyzik gyakran, de ha benevez, akkor nyer.
Nem mászik sokszor nagyfalon, de ha mászik, akkor legyűri a Dawn Wallt.
Egy évvel azután, hogy Tommy és Kevin megmászta a Dawn Wallt,
jött Adam, aki életében először járt a Yosemiteben.
Sosem használt jumárt, nem nagyon ismerte a felszerelést.
Tudod hogy kell használna a camot?
- Nem. - Valamire biztos jó.
Senki nem tudta mi sülhet ki ebből.
Nem hinném, hogy megmássza a Dawn Wallt - mondogatták,
pedig hogy a picsába ne mászná! Csak 14d!
Neki ez meg sem kottyan!
A 14d általában nem okoz nehézséget, de a Dawn Wall azért kicsit szerényebbé tett.
Kemény nap volt.
Izgalmasabb, mint amire számítottam.
Egyszerűen letolta.
11:30-kor már csak négy kötélhossz volt hátra.
Hatalmas dolog, hogy idejött és megmászta a Dawn Wallt,
de szerintem már olyan magasra tette a lécet,
hogy nehezen tudja lenyűgözni az embert. Szegény Adam!
A Dawn Wall után a norvég Flatangert néztem ki magamnak.
Hatalmas barlang, tökéletes szikla,
pont annyi fogással, hogy még mászható legyen.
60 fokos az áthajlás, az út úgy 45 méter.
Biztos voltam benne, hogy ez a következő szint.
Nagyon komplex út.
Mintha több boulder-problémát raknánk egymásra.
Kreatívnak kell lenni, hogy az ember megtalálja a legkönnyebb utat.
Adam sztoriján dolgoztam, amikor hallottam,
hogy van ez az 5.15d projektje Norvégiában.
Ezt látnom kellett!
Felgyalogoltam a sziklához: “Ez lenne az!?”
Nem tűnt akkora számnak.
Lentről nem is látszik, hogy merre megy.
Mintha a fal közepén egyszer csak vége lenne...
Te ezt tartod olyan inspirálónak!?
De erre a kérdésre is megvan a tökéletes válasz:
Adamnak nem az út, hanem a mozdulatok szépsége számít.
Lehet, hogy nem tűnik annyira szépnek,
de nagyon érdekes út.
Nagyon furcsa szikla és nagyon keményen kell mászni.
különösen a kulcsban.
Ránézel erre a sziklára és a valaha volt legnehezebb,
legcsúszósabb, legszörnyűbb kődarabnak látod.
Olyan borzasztó, hogy valahogy nem is állt rá a keze.
Elkeseredetten próbáltam megtalálni a betát.
Hetek teltek el, mire rájöttem, hogy lábbal előre kell mászni.
Rájöttem, hogy meg tudok fordulni és be tudom szorítani a lábam egy repedésbe.
Elég bizarr!
A feje felett kalimpál a lábával.
Közben meg durva felüléseket csinál...
Így emeli a testét, így viszi a kezét a lába fölé.
Ondra nagyon beteg lett, amikor ott voltam.
Nem akart mászni,
de a mentális felkészülést ugyanolyan intenzitással folytatta,
mint ahogyan mászni szokott.
Szürreális volt!
Nagyon jó, nagyon jó! Fel a lábat! Gyerünk!
A világ legjobb mászója egy rongyszőnyegen pantomimezi az utat
a fizioterapeutája meg a kezével formálja a fogásokat...
Gyerünk, gyerünk!
Térdet le!
Mintha bolondok lennének!
Igen! Gyerünk Adam!
Életemben nem láttam még ilyet!
Úgyhogy kiposztoltam az Instagramra.
Gyerünk Adam!
A profi mászók világszerte csak lestek, hogy ez meg mit csinál? Mi a titok?
Hogy mi!? Én ilyet még életemben nem csináltam!
Ez bolond!
Keresd meg a zsebet!
Egy kicsit elbénáztam.
Fordulj meg! Fordulj, fordulj!
Fel, fel, fel!
Aztán le!
Adam mindenhez ésszel közelít: a fizikai és a mentális dolgokhoz is.
Ebben a pozícióban van egy sarokakasztás...
Magával hozta a fizioterapeutáját, Klaust,
hogy elemezze a mozgása biomechanikai jellemzőit és segítsen az edzésben.
Volt ott egy régi csűr és amikor nem az útban mászott,
akkor edzett és edzett és edzett.
Az egyik barátja vett egy rakás fát a Cseh Köztársaságban,
kocsival elhozta Norvégiáig és épített egy fantasztikus falat,
úgyhogy most van hol bemelegítenie.
Minden tőle telhetőt megtett azért,
hogy új szintre emelje a mászósportot.
Az út aljára
nem is igazán emlékszem.
Tökéletes ritmusban másztam.
Igen, igen!
Gyerünk! Fel!
Igen!
Gyerünk!
Gyerünk Adam! Igen!
Gyerünk!
Csak így tovább!
Az út végére elég ideges lettem, mert tudtam, hogy sikerülhet.
Nagy volt a nyomás. Belülről.
Nagyon nem akartam elszúrni.
Csináld meg, Adam!
Allez!
Gyerünk!
Menj, menj, menj!
Igen!
Gyerünk!
Adam kimászta az utat és a „Silence” [Csend] nevet adta neki.
ami elég ironikus.
Menj, menj, menj!
Tovább!
Eszméletlen érzés volt elérni a horgonypontot.
Annyira fantasztikus, hogy még egy örömkiáltás sem jött ki a torkomon.
Csak ültem ott és élveztem a pillanatot.
Tényleg sikerült?
El sem hiszem!
Életemben nem reagáltam még így arra, ha sikerült valami!
Majdnem elsírtam magam!
Megcsinálta a „Silence”-t, a világ első 5.15d nehézségű útját.
Látni is szörnyű...5.15d...
A Silence után hazamentem és egy kis ideig csak edzettem
és gondolkodtam, hogy mi legyen a következő cél.
Szerintem Adamnak ez a legnagyobb kihívás. Mindent elért.
Két új nehézségi fokozatot alapított,
nyert világbajnokságokat, megmászta a Dawn Wallt...
Mindenki azon tanakodik, hogy mi jöhet még ezután?
Cseh Köztársaság
Azt mondják a Silence után már nincs tovább.
Ez hülyeség!
Mindig lehet egy kicsit még erősebbnek lenni, egy kicsit még jobban mászni.
Néhány éve már foglalkozom ezzel.
Tavaly sokat erősödtem.
De azt hiszem minél erősebb vagy, annál rosszabb lesz a technikád.
Ha érzed, hogy erőből is megy, akkor azt használod
és megfeledkezel arról, hogy tökéletes legyen a mozdulat.
Cseh Nemzeti Ballett
Ezért én mindig odafigyeltem arra, hogy technikailag fejlődjek.
Egyenesen kell állnom, aztán mozdítom a lábam.
Ha így tartom magam, akkor más lesz a mozdulat.
Tavaly találkoztam Dr. Čumpelíkkel,
aki ráébresztett, hogy hatékonyabban is mászhatnék.
Meg kell tanulnom a tökéletes mintát.
Ha a macska el akarja kapni a prédát,
akkor nagyon lassúnak kell lennie.
Dr. Čumpelík elmélete szerint az emberek még mindig négylábúak,
akkor is, ha az evolúciós folyamat egy pontján két lábra álltunk.
Ha hatékonyan akarunk mozogni, akkor számításba kell vennünk,
hogy a kezünk és a lábunk kapcsolatban áll egymással.
Miért kell jobban odafigyelni a kisujjunkra?
Ha itt megnyomod, mi történik?
A vállam előre mozdul, és tökéletes pozícióba kerül.
Ja és felfelé mozdul.
Dr. Čumpelík megmutatta, hogy van még mit tanulnom és ez izgalmas.
Elégedettséggel tölt el, hogy azon dolgozhatok,
hogy tökéletesítsem a mászásomat.
Miután meglett a Silence azonnal új célt tűztél ki magad elé?
Már az 5.16 vagy a 9c+ járt az eszedben, ha egyáltalán mászható még az?
Tudom, hogy egy nap talán meglehet a 9c+
de jelenleg még nagyon messze van az a pillanat.
Akár évekbe is tarthat egy új nehézségi fokozat elérése.
De annyi más van még, amiben fejlődhetek!
Amit igazán élvezek mostanában, az a flash.
A flash azt jelenti, hogy egyetlen próbálkozásod van,
vagy sikerül vagy ennyi volt.
A Silence után tűztem ki magam elé azt a célt,
hogy én leszek az első, akinek sikerül egy 9a+ flash.
Szuper lenne.
Elsőre egy 5.15!? Őrültség!
Flash 5.15-ön? Na nem!
Aztán eszembe jutott, hogy Adam Ondráról beszélünk.
Mindig is az volt a mániám, hogy elsőre sikerüljön egy út.
Kisgyerekként mindent így akartam megmászni.
Ha kiestem, akkor nem próbálkoztam újra.
A nyomába sem érhet senki a nehéz utak elsőre történő kimászása terén!
A világ legnehezebb flash-e.
Tudtam, hogy Adam mestere ennek.
Messze több ilyen projektje volt, mint bárki másnak.
18 éves koromtól ábrándoztam arról, hogy meglesz egy 9a+ flash.
Először 2012-ben próbálkoztam,
Chris Sharma szuperhíres útjában, a Biographie-ban.
Amikor kimásztam a Biographie-t az volt a világ legnehezebb útja.
Négy évembe tartott.
Eszméletlen volt még belegondolni is, hogy valaki ezt nézte ki flash-re.
Néztem, ahogy Chris először kimászta.
Próbáltam megjegyezni a mozdulatokat.
A sportmászásban általában napokat, hónapokat, sőt éveket töltesz
a mozdulatok gyakorlásával, addig míg egy koreografált táncnak nem tűnik az egész.
A flash azt jelenti, hogy nincs gyakorlás.
Odamész és ott helyben megpróbálod kitalálni hogyan juss fel.
Üdítő élmény, bíznod kell az ösztöneidben.
Egy esélyed van és tökéleteset kell nyújtani.
Összeadódik benne mindaz, amit a tökéletes mászás jelent.
A flash nekem talán a legintenzívebb,
mentálisan leginkább megerőltető módja a mászásnak.
Mindent az ösztönök irányítanak.
Ha egy millimétert is rosszul lépsz, energiát veszítesz,
ami aztán összeadódik.
A Biographie tetején van egy nagyon nehéz kunszt.
Mire odaértem, túl sok volt.
Nem álltam még készen.
Pár évvel később megpróbáltam egy másik 9a+-t
és fájdalmasan közel voltam hozzá, hogy sikerüljön.
Egyetlen apró hibát vétettem.
Egy kicsit alacsonyabbra tettem a lábam, mint kellett volna.
Kétszer megpróbáltam, mindkétszer elbuktam.
De most úgy érzem, hogy végre készen állok egy 9a+ flashre!
Oliana, Spanyolország
Az Oliana a világ egyik legnehezebb sziklája.
Ez a hatalmas, áthajló mészkőszikla a kemény sportmászás egyik ikonikus darabja.
Felsétálsz a sziklához és ott van legalább 5-6 profi mászó,
akik 5.15-ön próbálkoznak.
Mind a saját projektükön dolgozunk.
Gyerünk Matty!
Az a hír járta, hogy jön Adam!
A Joe Mama flash kimászására készül.
Felbolydult a tábor, mindenki izgatottan várta, hogy mi lesz.
- És ezt is megcsinálod? - Igen.
Világos szabályai vannak annak, ha elsőre akarsz kimászni egy utat.
Annyi infót gyűjthetsz, amennyit csak akarsz: videókból,
olyanoktól, akik jól ismerik az utat, de egyetlen fogáshoz sem érhetsz hozzá!
Aztán mondtam neki, hogy megfogja alulról,
mire ő: állj, állj, állj! Hogyhogy alulról? Hogy fogom meg?
És hova teszem a kisujjam? A kisujjam fontos!
A kisujjaddal vagy csipi-szerűen?
Inkább csipi. Ilyesmi!
Befér a kisujjam? Vagy ráteszem a gyűrűsre?
A kisujjam nagyon fontos!
A fejében összerakja a tökéletes mozdulatsort.
Gyerünk! Szorítsd! Ellentartás! Gyerünk!
Ott van Klaus, az edzője, aki segít neki felkészülni.
Minél közelebb vagy, annál jobban ki tudsz fordulni
és annál kevesebb erőt kell kifejtened.
Persze, hogy sokkal nehezebb elsőre kimászni egy utat,
de az út akkor is ugyanolyan.
Az egyetlen különbség, hogy nincs elég információd.
Nem emlékszik a tested a mozdulatokra.
De át lehet verni magad.
Előre átgondolhatod az utat.
Oké.
Kisebb! Kisebb!
Az elképzelés az, hogy ha magad elé képzeled és sokszor átgondolod fejben,
akkor mikor valóban megpróbálod
úgy érzed majd, hogy már sokszor megcsináltad.
Az érzéseket is átgondolom, hogy milyen lesz miközben mászom.
Ha keményen dolgozol, akkor az érzelmek is benne vannak.
A lehető leginkább úgy akarod érezni magad, mint amikor majd mászol.
Hallottam erről az elképzelés-dologról, amit Adam csinál,
de amikor először láttam élőben, az azért elég durva volt!
Gyerünk! Igen, ez az!
Gyerünk! Ez az Adam! Gyerünk, gyerünk!
Tovább, tovább, tovább!
Igen! Szép volt! Most maradj, maradj!
Meglesz! Gyerünk! Küzdj!
Gyerünk! Maradj ott! Gyerünk!
Tovább! Tovább! Gyerünk!
Jól van, jól van!
Fura volt nézni, hogy ilyen szenvedéllyel képzeli maga elé az utat.
Úgy éreztem, hogy semmi keresnivalóm a teremben.
Gyerünk!
De őt nem érdekli, hogy fest a dolog kívülről.
Nem érdekli, mások mit gondolnak.
Ő odarepítette magát az útba.
Milyen volt a vége?
- Mesélj! - Remek érzés.
Teljesen kész vagyok.
- De megvolt a vége? - Igen.
Tudod mivel próbálkozik?
Egy 9a+ flash-el. A Joe Mamával.
Ez király lesz...
Mintha a focivb döntőjét nézném...
Mintha valaki odamenne egy golfpályára, amin életében nem játszott
és egy ütésből meg akarna csinálni egy lyukat!
Minden egyes lyukat!
- Miközben mindenki őt nézi. - Ja.
Amikor a nap a szikla mögé kerül és az Oliana árnyékba kerül,
akkor általában jön egy kis szél.
Szárazon tarja a bőröd és így jobban rá tudsz fogni a sziklára.
Ezen a szinten, egy 5.15-ön ez sorsdöntő lehet.
Adam erre a bizonyos szélre várt.
Láttam a pillanatot, amikor hezitálni kezdett.
Kétségei támadtak, hogy jók-e a körülmények.
Figyelj, Adam!
A szél miatt most alacsonyabb a páratartalom.
A helyedben mennék!
Szerintem ez most jó!
Itt a lehetőség, nem?
Ez jó.
Jó lesz.
Jön egy hűvösebb szél.
Ha engem kérdezel, menj!
Ne szalaszd el ezt a pillanatot!
Nem tudhatod, amíg nem próbálod meg!
De akkor többé már nem lesz meg a flash!
Nehéz a döntés.
Nagyon izgat, hogy megpróbáljam, de lehet, hogy nem érdemes.
A flashre csak egy esélyed van az életben, és szerintem az nem ma jött el.
Nem támadt fel a szél és kicsit magas volt a páratartalom.
Úgy döntött, hogy nem próbálja meg.
Kifogtuk a rossz időt.
Egyértelmű volt, hogy ennek a szezonnak vége.
Annyit mondott, hogy ez most nem fog összejönni,
és hazament.
Elmentem egész Spanyolországig, hogy meglegyen a Joe Mama flash,
és a végén meg sem próbálhattam.
Persze, hogy bosszantott!
De jobb türelmesnek lenni mint később egy másikkal próbálkozni.
Jelenleg talán két vagy három olyan 9a+ van a világon,
ami jó lehet egy flashre.
És ettől csak még nagyobb a nyomás rajtam.
Ha nem sikerül az egyik, akkor még kisebb az esélyem.
’reggelt!
Szerinted száraz?
Fogadok, hogy csak a zseb nedves.
Szerintem rendben lesz.
Mi a helyzet?
Minden oké.
A Colosseumot mostanában fedezték fel a mászók, Canmore-ban.
Tavaly alapította itt a legnehezebb utat egy helyi mászó.
5.15-re lőtte be a nehézségi fokot.
Adam idáig eljött, hogy megpróbálja a flasht.
Adam nézte ahogy mászom, vette a telefonjával.
Próbálta megjegyezni a betát.
Adam tanulmányozza az utat.
Látod, ahogy forognak a fogaskerekek az agyában,
ahogy figyel és mindent magába szív.
Próbálok megjegyezni minden egyes fogást és lépést.
- Aztán ezt csinálod? - Igen.
- Aztán ezt... és aztán.. - Aztán fel...
Sok minden jár a fejében.
Gyerünk!
Gyerünk Miles!
Szép volt! Gyerünk!
Szerintem megjegyeztem. Két napom van rá,
hogy valahogy beleívódjon a fejembe,
és szerintem akkor készen állok majd.
Egy utat elsőre kimászni valóban különleges művészet.
Hatalmas bátorság kell hozzá,
kevés olyan ember van a világon, akiben megvan ez a mentalitás.
Sosem találkoztam még Adamhez fogható emberrel.
Valahogy benne van a zsigereiben,
hogy bármit is csinál, azt 100 százalékosan akarja csinálni.
Mindig szorítok neki, hogy sikerüljön, mert tudom milyen fontos neki a siker.
Tudom, hogy mindenre felkészült.
Néhány nappal később eljött a pillanat.
Nem fogok hazudni, volt benne némi izgalom!
Ez egy idegőrlő játék.
Néztem Adamet, ahogy újra végigmegy a mozdulatokon
és láttam rajta, hogy nagyon akarja.
Adam felvette a cipőjét és mindenki elhallgatott...
Mi történt, Adam?
Lecsúszott...
Nem jött össze.
Adam nagyon sokat vár önmagától.
Például ezzel a flash-el.
Talán néha túl sok, amit vár.
Annyira bosszant!
Mintha üvegből lettek volna az ujjaim!
Nem volt meg a tapadás.
Beszélgettünk róla, hogy vajon volt-e valami amit másképp kellett volna csinálni...
Nem tudom, hogy megvan-e még bennem a lendület
hogy tovább próbálkozzak.
De megtett mindent, amit lehetett.
És tudom, hogy újra meg fogja próbálni.
A „Supercrackinette”-et csak egyszer mászták ki.
Alex Megos.
Ez a St. Leger legnehezebb útja.
Rövid, de nagyon jó állóképesség kell hozzá.
Körülbelül 30 mozdulatból áll.
Mindegyik nagyon nehéz.
Ebből az útból bármikor kieshetsz
ha nem koncentrálsz eléggé,
vagy nincs meg a lendület.
Kiestem ennél az egyujjas fogásnál.
Aztán jön egy újabb nehéz nagy mozdulat.
Nehéz megtartani magad,
mikor ennyire keményen kell másznod.
Jön a könyököd,
és a végén ott lógsz a beülődben.
És mit gondolsz arról,
hogy valaki flashel próbálkozzon benne?
Flash-el?
Miért ne? Semmi sem lehetetlen!
Jelenleg egyetlen ember van, aki képes lehet rá:
Adam Ondra.
Milyen az a fogás? Hogy fogsz rá?
Van egy egyujjas... ilyen... így... a kisujjaddal..
Értem. Jó.
Annyiszor megéltem már a kudarcot,
hogy úgy éreztem, most muszáj lesz megcsinálnom!
Szerinted be tudom tenni a hüvelyujjam oldalról?
Ideges voltam.
De próbáltam a saját felkészülésemre koncentrálni.
Sokszor elképzeltem.
Türelmes voltam.
Vártam a tökéletes pillanatra,
amikor mindez a félelem és nyomasztó érzés
átalakul a fejemben a tökéletes flow-élménnyé.
Kb. 95 százalékban olyan volt, amilyennek elképzeltem.
Ugyanolyannak éreztem a fogásokat.
Remek érzés.
Életedben először odafenn lenni,
miközben úgy érzed, hogy már számtalanszor megmásztad!
Úgy éreztem, semmi nem állíthat meg.
Csak mentem.
És az álom valóra vált.
Amikor mászni kezdtem, nem voltam a legjobb mentális állapotban.
Hirtelen túl nedvesnek éreztem mindent.
De aztán mászni kezdtem, az első nitt után vártam,
hogy kezdődjön a nehéz rész,
de még akkor is könnyűnek tűnt.
Másztam tovább és még mindig könnyűnek éreztem.
Mintha valami földönkívüli erő szállt volna meg! Annyira jó volt!
Minden olyan volt, ahogy elképzeltem. Tökéletes!
A Rum vádi nagyon csendes hely.
Van úgy, hogy csak a szél hangját hallani.
Amikor eljöttem Izraelből, még a létezéséről sem tudtam.
A legendákból és mítoszokból ismertük a Rum vádit.
A HOLD VÖLGYE a Rum vádi
A nevem Eliav Nissan. Izraelben nőttem fel,
jelenleg az Egyesült Államokban élek.
Gyerekkorunkban sokat hallottunk egy hatalmas, kanyonokkal szabdalt sivatagról,
ahol napokig vándorol az, aki eltéved.
Tudtuk, hogy nem léphetjük át a határt,
hiszen Izrael és Jordánia háborúban állt egymással.
A húszas éveim elején jöttem az Egyesült Államokba,
hogy sziklát és hegyet másszak.
Később újra kapcsolatba léptem néhány izraeli mászóval.
Ők mondták, hogy most már szabad az út Jordániába,
aláírták a békeszerződést és remek mászóterepek vannak ott.
Az egyik barátom ajánlotta Mohammed Husszeint.
Azt mondta, hogy ő a Rum vádi legjobb beduin vezetője.
Ellátogattam a faluba és keresni kezdtem Mohammed Husszeint.
Legalább húsz ilyen nevű ember él ott.
Amikor először találkoztam azzal a bizonyos Mohammed Husszeinnel,
meglepett, hogy milyen fiatal
és milyen karizmatikus személyiség.
„Hűha! Itt a Rum vádi James Dean-je!”
Szevasz!
Hallasz?
Vagy beszéljek hangosabban?
A beduin tulajdonképpen nomádot jelent.
Mennek a víz,
mennek a zöldellő mező,
és az eső után.
Régen teveháton közlekedtek.
De ma már másképp van.
Az élet megváltozott.
A Rum vádi lakóinak többsége a turizmusból él,
és én a beduin utakon kalauzolom az idelátogatókat.
A hegyek tetejére.
Mohammed Husszein ismer minden kanyont, minden szegletet.
Amikor először megláttam a Rum vádit, elállt a lélegzetem.
Mennyi szikla!
Ez hatalmas!
Beleszerettem és évről évre visszatértem,
hogy kimásszam az itt található utakat.
Az évek során Mohammed és én egyre inkább barátok lettünk.
Mindig csodálkoztam, hogy ennyi megmászható szikla mellett
miért van itt ilyen kevés sziklamászó?
Vajon miért nem jönnek ide?
Sokakkal beszéltem erről.
„Miért nem jöttök Jordániába?”
„Nincs elég modern út.
Ha a helyiek alapítanak párat, akkor majd elmegyünk.”
Valahol itt kezdődött az álom.
Beszéltem az egyik barátommal, Eladdal.
Ő itt mászik, itt vezet túrákat.
Olyan utat akartunk alapítani,
ami a legmagasabb elvárásoknak is megfelel.
A Jebel Rum keleti oldalát néztük ki magunknak.
A Jebel Rum a Rum vádi legmagasabb sziklája.
Büszke, ellentmondást nem tűrő sziklatömb.
Mohammed nagyon izgatott lett, amikor beavattuk a tervünkbe.
Ahogy Eliav mondja: „Hatalmas fal!”
És belevágtunk!
Akkumulátor, ragasztó, nittek.
Ha mindezt magukkal viszik,
akkor nem térnek vissza,
csak sötétedés után.
Azért hoztatok ide, hogy én végezzem el a piszkos munkát!
Ezt itt le kell szedni.
Igen, egy kicsit jobban át kell gondolni, mert a szikla messze nem tökéletes.
Finoman fogalmazva sem!
Kő!
Oké.
Eliav mindig korán kel,
és már megy is fel az út tetejére.
Tegnap próbáltam rábeszélni egy pihenőnapra,
de azt mondta, hogy „Nem, Mohammad! Még két nittet be kell raknom!”
Eliav egy gép.
Egy gép, ami nem ismeri a szenvedés fogalmát.
Soha semmi nem tántorítja el.
Egyszer kifogytunk a nittekből.
Hát jó - gondoltam - ez van. Majd a következő szezonban befejezzük…
Eliav szó nélkül leereszkedett,
beült egy taxiba, átment Izraelbe,
elautókázott egész Jeruzsálemig,
bement egy barkácsboltba,
majd még aznaop este elbuszocskázott a jordán határig,
taxiba ült és visszajött a Rum vádiba.
Elgyalogolt a falig,
előkapta a jumárt, feljött és betette ezeket a nitteket.
„Eli! Mi történt!?” - kérdeztem.
Mire ő: „Nitt kellett, úgyhogy visszamentem Izraelbe nittekért.”
„Most már minden rendben. Másszunk tovább!”
Úgyhogy másztunk tovább.
Utat alapítani egy távoli sivatagban…
Tanulságos élmény volt – hogy mást nem mondjak.
Az új út 547 méter, 15 kötélhossz.
A harmadik és a negyedik kötélhossz a legnehezebb.
Az út neve: Sultan Ul-Mujahidin.
Próbáld meg kimondani! “Sultan Ul-Mujahidin.”
Sultan Ul Mujahidin.
Azt jelenti, hogy „A szabadságharcosok szultánja”
Nekem ez azt jelenti, hogy meg kell próbálnom szabadon kimászni!
Ha sikerül, ez lesz a Rum vádi szabadon mászható utjainak szultánja!
Pohárköszöntő?
Shokran.
Beduin tea. A világ legédesebb teája.
Ha iszol belőle, olyan édes leszel,
hogy onnantól azon retteghetsz, hogy a végén még belédharap valaki!
Na persze!
Az első szezon végére,
még a főfalon sem jutottunk át.
Évről-évre visszatértünk, de nem sokat haladtunk.
Nem tudom, hogy belefáradtunk-e vagy mi történt,
de kételkedni kezdtünk magunkban…
Vajon tényleg megéri?
Valaminek történnie kellett,
hogy újra fellobbanjon bennünk a tűz, hogy újragondolhassuk a Szultánt.
Most ébredtem, itt a Rum vádiban.
Úgy aludtam, akár a bunda
Miért nem kezdődhet így minden nap?
Madaleine ismert, tapasztalt mászó.
Lenyűgöző a technikája, és az, ahogy képes egyik nehéz kötélhosszt teljesíteni a másik után odafönn.
Eli folyton a Rum vádiról mesélt,
és arról, hogy két éve dolgozik egy projekten.
Madaleine eljött a Rum vádiba.
Az első néhány kötélhosszt könnyedén teljesítette.
Tudtuk, hogy az első igazi kihívást a harmadik kötélhossz jelenti.
Elad és én évek óta dolgoztunk ezen a szakaszon.
Egy meredek sarok.
Sokszor megpróbáltam. Próbáltam jobbról…
Próbáltuk piaztechnikával,
csipikkel,
de semmi nem működött.
Végül Madaleine kitalálta, hogy próbáljuk meg a terpesztechnikát.
Szép!
Ügyes volt!
Kösz!
Tiszta, klasszikus technika. Fantasztikus hajlékonyság…
Abszolút erőlködés nélkül!
Szép!
Madaleine megcsinálta.
Zöldfülűnek érzem magam.
Igen, majd ő megmutatja!
Végre úgy éreztük, hogy: „Igen, ez az!
Megérte az erőfeszítést!”
Most már csak a negyedik kötélhossz maradt.
Egyértelműen ez a legnehezebb szakasz.
Tudtuk, hogy nem lesz könnyű.
Nagyon nehéznek tűnik,
különösen az egyik része,
de igyekszem optimista maradni!
Egy kérdésem volt:
„Miért pont a Rum vádiban akartok utat alapítani?”
Rám nézett és azt mondta: „Mohammed!”
Mindenki máképp látja az őt körülvevő világot.
Izraelben nőttem fel.
Volt egy képünk a határ túlsó felén élő emberekről.
Szerintem a mászás, a kaland
remek alkalom arra, hogy összehozza az embereket,
hogy osztozzanak valamiben, ami nagyobb.
A természet, a kihívás, a kockázat, az ismeretlen…
Nagyon együtt kell lenni ahhoz, ha valaki olyasmit akar összehozni, mint mi itt.
Nagyon lecsökkent a turisták száma?
Nagyon.
Ha nem lennének háborúk a Közel-Keleten,
akkor a sivatag most tele lenne turistákkal.
Ilyenkor a legjobb idejönni.
Nincs meleg, nincs hideg.
Egy jó szezonban sok dzsip, sok turista lenne itt.
De a Közel-Kelet darázsfészek.
És mi a Közel-Keleten vagyunk,
a Közel-Kelet közepén.
A hírekben mindig a negatív dolgokról beszélnek,
és az emberek félnek idejönni.
Pedig Jordánia biztonságos.
Minket beduinnak neveltek.
A szüleink megtanítottak arra, hogy a vendéget tisztelni kell.
A legjobbat kell kínálnunk a vendégnek,
mert az egész törzset ezután ítélik meg.
A vendégszeretet a bibliai időkre nyúlik vissza,
az Ótestamentum idejére.
Sára beengedi a sátrába az Úr hírnökeit
anélkül, hogy tudta volna kik ők.
Ez mélyen a kultúrában gyökerezik.
Néhány hét alatt teljesen összeraktuk az utat,
és minden figyelmünket a negyedik kötélhosszra összpontosítottuk.
Egyértelmű volt, hogy az a kulcs.
Kicsit pihenek és megpróbálom újra ezt a szakaszt. A beszállótól a kulcsig.
A negyedik kötélhossz tulajdonképpen egyetlen nagy nyúlás.
aztán jön két kulcslépés jobb lábbal.
Fel egészen addig az élig.
Utána felteszem a jobb lábam arra a kis semmiségre,
A kulcs az a párkány. Onnan egy traverz balra.
Felállok egy kis jobblábas lépésen,
bal kézzel felnyúlok a mutatóujjas szorítófogásra
aztán jön egy másik, lefelé álló mutatóujjas fogás.
bal lábbal meglépem a falat, a jobb egy kis dudoron támaszkodik.
A mutatóujjam nagyon megerősödött ebben az útban...
tehát feltolom magam balra,
és ha eljutok a repedésig akkor megvan!
Az egész falu olyan lelkes volt!
A boltban voltam, és azt kérdezgették, hogy sikerült-e?
Heflát akarunk tartani, egy bulit annak tiszteletére, hogy sikerült!
Elfogyott az időnk.
Egy napom maradt arra, hogy megcsináljam.
Éreztem a nyomást. Nagyon meg akartam csinálni!
Oké Eli!
Rendben!
Meglesz! Szép!
Nagyon jó!
Mindent bele!
Keményen!
Gyerünk, meglesz!
Meglesz!
Ne!
Mi van!?
Nem megy.
Lemegyek..
Nem sikerült.
Pedig olyan közel jártam! A jobb lábam folyton lecsúszott.
Hát igen! Ha ellátogatsz a Rum vádiba, gyönyörű utak várnak rád,
többek közt ez a kötélhossz is.
Valaki csinálja meg jövőre, különben visszajövök!
Bár egyikünknek sem sikerült,
a magam részéről azt mondhatom, hogy bármikor újrakezdeném!
Ez az út
sokat jelent nekünk.
A barátaink miatt, akik megszerettették velünk.
Ha kilépek a házam kapuján,
felnézek a falra és eszembe jutnak a srácok.
Az út tiszta, ki van nittelve,
a horgonyok a helyükön.
Ott áll és várja mindazokat, akik készek válaszolni a kihívásra
és szeretnék megmászni a Szultánt!
Mohammed azt mesélte, hogy kiskorában
az anyukája mindig azt mondogatta:
“Mohammed! Bárhol a világban, ahol igaz barátok élnek,
ott otthonra találsz.
Én otthonra leltem Jordániában, a Rum vádiban.
És Mohammed otthon lehet nálam, az Egyesült Államokban.
Jaj, merre menjek?
A beduinok úgy tartják
hogy a füst a szerencsés emberekre száll.
Akkor megpróbálom feléd terelni, Mohammed!
KÉT HÓNAPPAL MADALEINE LÁTOGATÁSA UTÁN KÉT CSEH MÁSZÓ, JÁCHYM SRB ÉS MATĚJ SZVOJTKA, MEGMÁSZTA A SULTAN UL-MUJAHIDINT.
EGY HÓNAPPAL KÉSŐBB ELAD IS VISSZATÉRT ÉS SIKERESEN KIMÁSZTA AZ UTAT SZABADON.
A sportmászás
valami
teljesen újat hoz az Olimpiai Játékok világába.
Világszerte nagy érdeklődés kíséri majd a fiatalok körében,
így jelentősen hozzájárulhat a 2020-as Tokiói olimpia sikeréhez.
Ki szavaz igennel a javaslatra?
Gratulálunk!
Te jó ég! A mászósport olimpiai sportág lett!
Ez a marginális sportág, amiért mi megőrülünk
része lesz a világ legnagyobb sportszínpadának
a 2020-as Tokiói Olimpiai Játékokon!
A világ legjobb mászói küzdenek majd, kombinációban:
nehézségi mászásban,
boulderben,
és gyorsasági mászásban.
Álljunk meg egy pillanatra! Mi a fene az a gyorsasági mászás?
A gyorsasági mászás olyan, mint egy futóverseny.
Egy 15 méteres sprint, csak éppen függőlegesen.
A lényeg, hogy ki ér fel gyorsabban.
A világ legjobb versenyzői körében
a gyorsasági mászás igen erős reakciókat vált ki.
Sokan kiröhögik.
Nem is tartják a mászósport részének.
Nem rajongok a gyorsasági mászásért…
Nem szeretem.
Ugyanabban az útban mászni újra meg újra!?
Én nem tekintem igazi mászásnak…
Minden nap ugyanazt mászni…
…kurvára unalmasan hangzik.
Ha tetszik, ha nem,
az olimpiára,
a világ legjobb mászóinak meg kell tanulniuk a gyorsasági mászást.
A világ legjobb mászói,
nem a legjobbak gyorsasági mászásban.
Simán leéltem volna az életemet gyorsasági mászás nélkül.
Ez egy rémálom!
Mégis mi ez a fura, al-ága a mászásnak?
Honnan jött?
És hogy lehet ebben jónak lenni?
És vajon mit fog szólni hozzá a 2020-as olimpia közönsége?
Nézzék az időt!
Itt az idő, hogy kicsit begyorsítsunk!
Sziasztok! Zach vagyok.
A Reel Rock egyik producere, egykori szenvedélyes trad mászó.
Túl vagyok a fénykoromon, kijöttem a formából,
nosztalgiával tekintek vissza a szebb napokra…
Azon sóhajtozom, hogy milyen volt egykor a sport
és minden újítást szkeptikusan fogadok.
Az Instagram gusztustalan.
Így, amikor a Reel Rock azzal bízott meg, hogy derítsem ki mi is az a gyorsasági mászás,
először le kellett gyűrnöm az ellenérzéseimet.
Az első állomás az Ascent Studio, ahol John Broslerrel találkozom.
Ő Amerika egyik legjobb gyorsasági mászója.
Kezdjük az elejéről! Meséld el nekem mi ez az egész!
Ez a gyorsasági út. Ez a fal 10 méteres,
de van 15 méteres verzió is.
A világon mindenütt ugyanilyen a fal.
Ezen versenyzünk, ezen gyakorolunk, ugyanilyenek a fogások.
Régóta csinálom.
Mióta?
Hat éve versenyzek ebben az útban.
Hat éve ugyanabban az útban versenyzel!?
Igen. Igen.
John azt mondja, hogy a legtöbbet úgy lehet megtudni a gyorsasági mászásról,
ha az ember maga is kipróbálja.
A harmadik sípszóra indulsz!
És…elindulok!
Mint egy 44 éves fickó, aki most kelt ki az ágyból, hogy pelenkát cseréljen.
Szép!
A nehézségi fok?
Nem nagy ügy, úgy 5.10+-ra saccolom.
Jól van!
Néhány fogással később, valami történik!
Megvan a ritmus. Elkapom az ütemet.
Úgy érzem, mintha repülnék fölfelé.
Kétség sem fér hozzá, hogy életemben soha semmit nem másztam még ki ilyen gyorsan!
Szép!
Szép volt!
Nézem az időmet:
33.93.
Elsőre nem is rossz!
10 métert megmászni kevesebb, mint 34 másodperc alatt…
…nekem egész gyorsnak tűnik.
Megnézhetem te hogy csinálod?
Oké.
Mintha nem is egy fajhoz tartoznánk!
Ahogy tovább gyakorolunk és John többszörösen leköröz,
rájövök, hogy milyen nehéz is a gyorsasági mászás.
Egyértelmű, hogy nem lehet egyik napról a másikra megtanulni.
A következő állomás az országos bajnokság,
ahol megnézhetem hogy versenyeznek egymással Amerika gyorsasági mászói.
A verseny fő száma a nehézségi mászás,
ahol a sportunk nagyágyúi viszik a prímet.
Még vén trad-rókaként is el kell ismernem a versenyzők teljesítményét.
Ki kell találniuk az utat,
kitartónak kell lenniük, többféle technikát kell használni…
Ez tulajdonképpen ugyanaz a mászósport, amit mind ismerünk.
Jó, akkor most jöhet ez a bizonyos 15 méteres gyorsasági fal.
Így van, Brian! Amit most látunk, az pontosan olyan, mint a 2020-as olimpia fala lesz.
A tömeg kíváncsian vár.
Úgy tűnik, nem én vagyok az egyetlen, aki hallotta a bejelentést és azon kezdett gondolkodni,
hogy mégis mi ez az egész!?
Az elszánt versenyzők belépnek a terembe, és melegíteni kezdenek…
másképp, mint azt megszoktuk.
És akkor…csendet kérek!
Nekem az tetszik a gyorsasági mászásban, Brian, hogy itt minden teljesen egyértelmű.
Olyan, mint egy futóverseny.
Elképesztő!
Szinte repülnek felfelé!
- Nagyon izgalmas. - Az bizony!
A gyorsasági mászásban az a lényeg, hogy milyen gyorsan csinálsz meg 17 mozdulatot.
Nagyon kemény feladat.
Sok múlik a kéz-láb koordináción, nem szabad lenézni.
Ha túl sokat gondolkodsz, akkor megcsúszol és vége.
Annyiszor megcsináltad, hogy bíznod kell abban, hogy a tested emlékszik a mozdulatokra.
Megtalálom a fogásokat, pontosak a mozdulataim …
Minél egyenesebb a csípőd, annál gyorsabb vagy.
Van valami euforikus ebben. Felfutsz a falon, rácsapsz a csengőre,
és a tömeg tombol.
”Felfutottam!”
Jó érzés!
Ő Max Hammer.
Micsoda név egy gyorsasági mászónak!
Max-ra told, „drop the hammer [tövig nyomd a pedált],
Én bírom! Szerintem király!
Kiderült, hogy Max csak egyike a Hammer klán négy gyorsasági mászójának.
Az egész családom szenvedélyes gyorsasági mászó és én nagyon büszke vagyok rájuk!
Egyre népszerűbb sport, és most, hogy bekerült az olimpiai sportágak közé…
Tök jó, hogy mindenki kezd odafigyelni rá!
Amerika nagy reménységei közül is itt van néhány Renóban,
hogy begyűjtsön némi tapasztalatot a gyorsasági mászásban.
A legjobbak most jönnek rá, hogy ez bizony nem könnyű sport!
Gyakori a kiugrás.
A gyorsasági mászás brutális műfaj!
”Hova tegyem a lábam!?!”
Érzem, hogy nem jó a betám…
Nem vagyok valami jó benne...
Nem nézhetsz le a lábadra,
de ha nem nézed hova lépsz, akkor kiesel.
A gyorsasági mászásban… nem vagyok profi.
Most kezdem tanulni.
Biztos vagyok benne, hogy az embereknek az jár a fejében, hogy mégis mit csinál ez itt!?
Ezen a versenyen a nagy nevek többsége a tabella alján végzett.
Egyetlen kivétellel:
Claire Buhrfeind, egy ifjú titán Texasból,
megnyerte a nehézségi és a gyorsasági mászást is.
A bajnok: Claire Buhrfeind!
Jegyezzük meg a nevét – érdemes odafigyelni rá!
Az emberem, John Brosler,
új amerikai rekorddal nyert a 15 méteres falon.
Olyan gyors volt, hogy a biztosítói hanyatt estek, miközben próbáltak lépést tartani vele.
Nagyon örülök. Izgatottan várom az ausztriai világbajnokságot.
És aztán talán jöhet az olimpia… Ha bírom addig.
Igen!
Most, hogy megismerkedtem a gyorsasági mászók szubkultúrájával,
a sportág gyökereinek nyomába eredek.
Az én időmben a gyorsasági mászás egyet jelentett egy névvel:
”Hollywood” Hans Florine.
A neve leginkább arról ismert, hogy ő döntötte meg a The Nose gyorsasági rekordját a Yosemite-ben.
De Hans számos gyorsasági versenyen is részt vett,
csak hogy ellensúlyozza a nehézségi mászás lassú tempóját.
Az ember nézi az úgynevezett „normál mászókat”.
Ott van valaki a falon, nem mozdul.
Most nyúl fel a következő fogásra. Szerintem meglesz!
Nahát! Felnyújtotta a bal kezét! Remek!
Elég unalmas!
Az 1990-es években az X Games kísérletezett egy kicsit a jóval nézőbarátabb gyorsasági mászással.
Az ESPN rájött, hogy az elképesztően gyors, dinamikus mozdulatok látványosak igazán.
Felszaladtunk, egy 10 méteres sprint!
Bumm! Ez kell a nézőnek!
A gyorsasági mászás lelke maga az út,
amit 20 évvel ezelőtt a híres francia mászó, Jacky Godoffe rakott össze.
Jacky igazi mester.
Az általa épített utak mind szinte költőien szárnyaló mozdulatokat követelnek.
Nekem fontos a szépség.
Hogy boldog legyen, aki mászik az útban!
De az általa megalkotott gyorsasági út, minden volt csak mestermű nem...
A 2000-es évek elején a versenyszervezők elkezdték Jacky fülét rágni,
hogy találjon ki egy gyorsabb utat.
Egyetlen délután alatt összerakta.
Ezek a fogások ott hevertek egy dobozban, Arcóban.
Kinyitottam a dobozt, és elkezdtem játszani.
Háromórányi kreatív munka és kész!
Nem nagy ügy!
Jacky útját először csak egy versenyen használták,
aztán még egyen,
majd egy következőn.
Ez lett a gyorsasági utak etalonja,
úgyhogy innentől senki nem foglalkozott azzal, hogy átvariálja.
Mind a mai napig ott van benne az a néhány nagyon kemény furcsaság,
amivel egyszerűen muszáj megbarátkozniuk a mászóknak.
A tetőhöz közel van például egy lépés, amire mindenki a kezével fog rá.
Van balra egy nagy fogás, amit senki, soha nem használ, mégis ott van.
Magányosan, elhagyatottan.
Hogy tökéletes-e az út? Hát persze, hogy nem az!
Mégis, már vagy 20 éve használják! Nem is értem…
A tökéletlensége ellenére, az olimpia hírére
még inkább megnőtt az érdeklődés Jacky útja iránt.
Minden egyes fogást Franciaországban, Grenoble-ban gyártanak és tesztelnek.
A technikusok ellenőrzik a minőséget, egyedi azonosítóval látják el az adott darabot,
és folyamatosan nyomon követi, hogy épp merre jár.
A Perfect Descent denveri üzemében állítják elő a gyorsasági mászáshoz szükséges
speciális biztosítóeszközöket, amik 4,500 kilót is elbírnak,
és extra gyorsan visszahúzhatók.
Innen küldik őket a versenyekre és az edzőtermekbe, szerte a világon.
A gyorsasági falak minden egyes négyzetcentimétere,
sőt még a lyukak távolsága is, szabvány szerint készül,
így mindenki ugyanolyan falon versenyez, bárhol is legyen a világban.
Kíváncsi voltam a sportág legjobbjaira,
így az epicentrum felé vettem az irányt. Oroszország.
Innen jönnek a világ leggyorsabb mászói,
akik sorra döntik meg a világrekordokat.
Moszkvába jöttem, hogy megnézzem a világ legjobb gyorsasági mászóit.
Kíváncsi vagyok milyen lesz a gyorsasági mászás az olimpián.
A gyorsasági mászóversenyek bölcsője Oroszországban ringott.
Az egész a szovjet időkben kezdődött,
amikor az állam számos sportágban „gondosan megtervezett nyerőgépeket” nevelt.
A Szovjetunióban minden szervezett volt.
Komolyan megtervezett, kemény edzésmunka folyt.
Megvolt a módszer,
jöhetett a gyorsasági mászás!
Az orosz mászók már 1947-ben tartottak kültéri gyorsasági versenyeket.
Sok eljöttek megnézni,
a sportolók szerették,
a közönség szurkolt,
nagyon izgalmas versenyek voltak!
Mindenki szerette a gyorsasági mászást!
És ma a gyorsasági mászás még fontosabb helyet foglal el az orosz mászósportban.
A mászók fele gyorsasági mászó.
Nagyon népszerű sport nálunk.
Az ország…
…imádja!
Az orosz rendszerben a gyerekeket már kicsi korban kiválasztják.
A szüleim kézen fogtak és azt mondták:
”Tessék! Ezt kell csinálnod!”
Oroszországban a gyerekek a gyorsasági mászással kezdik,
és ha abban jók, akkor csak abban versenyeznek.
Az edzés jó adag spártai fegyelmet és kitartást követel.
Igen. Sokat edzünk. Sokat gyakorolunk.
Ha gyorsasági mászó vagy, az egész életed erről szól.
Telente is odakinn edzünk.
Szibériában, mínusz 30-40 fokban.
Ez a közeg ilyen. Ilyen a kultúránk.
Nem szórakozásból csináljuk!
A boulder az szórakozás.
”Oké, haver!”
”Király!”” Béke”" De a gyorsasági mászás!? Na nem!
Itt nincs helye a szórakozásnak! Ez komoly dolog!
A moszkvai világkupán megismerkedhettem számos más nemzeti válogatottal,
akik mind a gyorsasági mászás krémjébe tartoznak
és nagyon komolyan veszik ezt a sportot.
Természetesen itt vannak a franciák, a csúcsversenyzőjükkel Anouck Jaubert-el.
Erős lábakra
és erős karra van szükséged,
erősnek kell lenni, hogy feljuss a csúcsra.
Indonézia is nagy csapattal képviselteti magát.
A gyorsasági mászás nagyon népszerű Indonéziában.
Azt akarjuk, hogy az egész világ megtudja,
milyen jók vagyunk!
Aries Susanti Rahayu híres sportoló a hazájában.
Inspirálni szeretném az indonéz nőket,
különösen a muszlimokat,
hogy sikeresek legyenek, hogy ne becsüljék le önmagukat.
Meg akarom dönteni a világrekordot,
és arról álmodom, hogy kijutok az olimpiára!
És van még egy csapat, amelyik mellett nem mehetünk el szó nélkül:
Az irániak.
Te is nyújtani fogsz, Zach?
Nem hinném…
Az iráni csapatot a 165 centiméter magas,
94 kilós, Reza Alipour vezeti.
Perzsa Gepárdnak is nevezik.
Tetszik ez a becenév,
de jobb szeretem, ha „Sárkánynak” neveznek,
mert a sárkány legendás lény
és én is legendás bajnok akarok lenni!
Reza híres a Rocky Balboát is megszégyenítő,
gyilkos edzésmódszereiről!
Reza elképesztő! Egy igazi szörnyszülött!
Soha életemben nem láttam még ilyen robbanékony izomzatot!
Egyszerűen elképesztő!
Ő a gyorsasági mászás Usain Boltja!
Rezát semmi nem állíthatja meg!
Semmi!
2017-ben Reza a fejébe vette, hogy megdönti a régóta beállított rekordot.
Hagyományos technikával nem tudtam megdönteni a rekordot,
úgyhogy változtattam.
Reza változtatott a betán. Kihagyta a negyedik fogást,
amit addig még soha senki nem tett meg.
Sokan átvették az újítását
és ma már neve is van: „A Reza”.
Együtt haladnak, fél testhosszal vezet, villámgyors!
Meg fogja nyerni, meg fogja nyerni!
Nézzék az időt! Az időt! Új világrekord!
Jó estét! Üdvözlöm Önöket Moszkvában a 2018. év első világkupa-versenyén!
Soha nem láthattunk még világkupa versenyen ennyi nagy nevet összegyűlni!
Lenyűgöző látvány,
az izgalom ragadós!
A férfiak versenyében Reza minden körben 6 másodperc alatti időt hoz.
Reza szinte repül és 5:70 alatt végez is!
És honfitársai nagy örömére simán megnyeri a versenyt!
Közben Aries Susanti Rahayu minden idők egyik legjobb női idejét mássza.
De Anouck Jaubert még gyorsabb. Beállítja a világrekordot.
Jaubert..talán világrekord lesz?
Elnézem ezeket a mászókat a világ minden szegletéből,
ahogy büszkén képviselik az országukat,
segítik egymást,
és azt csinálják, amit szenvedélyesen szeretnek…
Hihetetlen! Fantasztikus érzés!
…kezd elfogni az a bizonyos jóleső bizsergés ha az olimpiára gondolok.
És ezzel nem csak én vagyok így.
Ahogy közeledik 2020, még a legszkeptikusabb profi mászók is
kezdenek megbékélni a gyorsasági versenyekkel.
Adam Ondra, aki a gyorsasági mászást egyenesen rémálomnak nevezi,
egy minden igényt kielégítő csarnokban edz,
hogy jobb időeredményt produkáljon.
Ez az első esett, hogy valami olyasmire edzek, amit tulajdonképpen nem akarok.
De ott van az olimpia vonzása…
A gyorsasági mászás az eddigi pályafutásom legnagyobb kihívása.
Talán ez elég lesz ahhoz, hogy élvezzem!
És itt van Claire Buhrfeind is.
Emlékeztek? Ő az aki megnyerte Renóban a nehézségi és a gyorsasági mászást is.
Claire az új generáció tagja, aki gyerekkora óta versenyzik mindhárom olimpiai számban.
Mindig szerettem versenyezni, és a gyorsasági mászás verseny, a maga legtisztább formájában.
Egy olimpián versenyezni fantasztikus lehetőség.
A mászók a világ minden táján próbálnak rájönni, hogyan lehet mindhárom versenyszámra edzeni.
Szerintem egyszerűen bele kell vágnia mindenkinek!
Ami engem illet, látom, hogy a sport megállíthatatlanul halad valamerre.
Bár a gyorsasági mászás nagyon más, mint az a mászósport, amiben én felnőttem,
semmi baj nincs ezzel!
Ahelyett, hogy homokba dugnám a fejem,
elhatároztam, hogy lépést tartok az idővel.
Byrd admirális! Maga járt az Északi és a Déli-sarkon is.
Van még felderítetlen része a Földnek?
Van.
Furcsán hangzik, de van még földünkön
egy terület, ami akkora, mint az Egyesült Államok.
Messze nem ez a világ leghidegebb területe,
mégsem látta még emberi szem.
Fantasztikus, hogy létezik egy ekkora felderítetlen földdarab.
Sok kaland vár még ránk a világ végén.
Megyünk a jégmezőre!
Foglalják el helyüket és kössék be a biztonsági övet!
Mire ez a nagy érdeklődés ez iránt a föld iránt?
Az egyik ok az,
hogy ez a világ legérdekesebb expedíciós területe.
Novolazarevszkaja légibázis
Régóta tanakodtam azon, hogy vajon milyen hideg lesz az Antarktiszon.
Hát, elég hideg van,
de szerintem elviselhető, antarktiszi viszonylatban.
Nagyon, nagyon, nagyon szeles.
Leginkább attól félek, hogy két hetet eltöltünk ezen az orosz állomáson
és végül nem tudunk elrepülni az úti célunkhoz. Nem örülnék neki.
Majd meglátjuk.
Hideg van. Ráfagy a takony az orromra.
Ez őrület!
Itt vagyunk az Antarktiszon Conrad Ankerrel,
itt van Jimmy Chin
Cedar Wright,
Anna Pfaff,
Savannah Cummins,
és végül és utolsó sorban Alex Honnold.
Amikor először hallottam erről az antarktiszi útról,
akkor borzalmas ötletnek tartottam.
Utálom a hideget és a havat.
Az Antarktiszon pedig van bőven mindkettőből.
Egészen addig hezitáltam, hogy akarom-e vagy sem, amíg le nem szálltunk a gleccserre.
A Novo bázis olyan, mintha a Csillagok háborúja egyik epizódjába csöppentünk volna.
Itt a bázis,
benne a lakó-kapszula. Bemész a kis konténeredbe és túléled.
Itt az űrruha. Ezt mind fel kell venned ahhoz, hogy esélyed legyen a túlélésre!
Conrad! Mit mondanál az időjárásról?
Hét, elég jó kis szél fúj!
Tökéletes a csönd
még azt is mondhatjuk, hogy meleg van.
Életemben nem láttam még ilyen jégkristályokat!
Nem sok fénykép készült erről a helyről,
aminek én külön örülök.
Izgalmas dolog a jégbarlangászat, de mi hegyet mászni jöttünk és ez nem az!
Az időjárás miatt nem tudunk felszállni, úgyhogy ez van.
Tényleg kezdtem azt gondolni, hogy Novóban ragadunk.
Már azon gondolkoztam, hogy megkérlek, hajts át rajtam néhányszor a hójáróval…
Oda-vissza, oda-vissza, míg meg nem halok.
És aztán eljött Conrad 55. születésnapja.
Az Antarktiszon.
Rendeztünk neki egy kis meglepetés-bulit.happu
boldog születésnapot!
Öregnek érzem magam, 55 éves vagyok.
Nézz csak körül! Sav 25 éves. Négy éves volt, amikor utoljára itt jártam.
Szerintem ő még azt sem tudta akkor, hogy mi az a karabiner.
Szerintem joggal mondhatjuk, hogy Conrad igazi legenda.
Én mindig felnéztem rá.
Fantasztikus, hogy még most is ég benne a tűz
és még most is hajlandó feszegetni a határait!
Gondolj bele! Tavaly infarktust kapott egy 6,000-es csúcson!
2016. november 16-án történt. Szívinfarktusom volt Nepálban.
Leült mellém a Kaszás: „Szevasz haver! Beszélgessünk egy kicsit!”
„Cseszd meg! Tűnj el innen, még nem állok készen! Nem adom fel!”
Nem sokan élték volna túl.
Ez a fickó nagyon kemény. Igazi túlélő.
És most, egy évvel később, itt van az Antarktiszon.
Ez nem semmi!
Igyekszem nem 55 évesként gondolni magamra.
Itt vagyok a srácok között, csak egy a harmincasok táborából…
Oké srácok! Induljunk! Szálljatok be!
Indulunk! El sem hiszem!
Nem gondoltam volna, hogy ennyi hegy van az Antarktiszon!
Mindenhol csúcsokat látni!
Ez őrület, haver! Életemben nem láttam még ilyen tájat!
Az alaptábor!
Megérkeztünk!
Halálos csend volt, ahogy körülnéztünk…
Rajtunk kívül senki nincs itt.
Bármerre nézel, csak a végtelen fehérséget látod,
és gondolom, ez megy ezer mérföldön keresztül egészen a Déli-sarkig
Viszlát!
Várj, ott maradt az iPhone-om!
Bármennyire furcsán hangzik, élvezem, hogy itt vagyok az isten háta mögött
és két hétig önellátónak kell lennem.
Hé, Alex! Kiásnád?
Ásom!
Ásom a latrinát.
Nagyon izgi!
Maud királyné földjén húzódik a világ legszebb hegyvonulata.
Lenyűgöző gránittüskék törnek a magasba a jégből.
Az következő három hétben ezt a hegyvonulatot igyekszünk meghódítani.
Yeah!
Sav és Ann az ifjú titánok a csapatban.
Itt az Antarktiszon másznak együtt először,
ami enyhe őrültségnek hangzik.
Ez az első év, hogy expedíciós mászásra indultam.
Teljesen más terephez vagyok szokva.
Milyen hágóvasat viszel?
De király más terepen kipróbálni magam!
Körülbelül tíz éve kezdtem az expedíciós mászást.
Remélem, egyfajta mentorként tekint majd rám.
Ezen a gerincen fogunk kezdeni…
Conrad és Jimmy az öreg motorosok.
Ők nagyfalas mászásban gondolkodnak, egyetlen hatalmas sziklatömb a céljuk.
Conrad megérkezett az alaptáborba
és egy röpke óra alatt kinézte maguknak az utat.
Egy új út az Ulvetanna észak-nyugati falán.
…a legnagyobb hegy.
„Igen, ez lesz az!” - ennyit mondott.
Megnéztem és „éljen, csináljuk!”
Úgy tűnik nagyfalas mászás vár ránk…
Honnold és én vagyunk a „sufferfest-csapat”.
Bizony! Annyi tornyot mászunk meg, amennyit bírunk.
Alex rakta össze a cuccot, de nekem vannak kétségeim.
Lehet, hogy becsempészek még egy pár darabot.
Oké srácok! Csók, majd találkozunk!
Hatalmasak ezek a hegyek.
Szürreális!
Őrület!
Kezdek…
…rápörögni? - …lelkesedni.
Soha nem jártam még olyan helyen, ahol ennyire úgy éreztem volna, hogy nem kéne itt lennünk.
Ha valami balul sül el, akkor elég nagy a baj.
Nővér vagyok, de nem tudnék semmit sem tenni.
Amire nem elég egy sebtapasz, abból itt kibaszott nagy baj lehet.
Várj! Mondhatok ilyet? Ja. Oké.
Elsüllyedsz vagy úszol. Nagyon remélem, hogy úszni fogok!
Nagyon törős!
Mentálisan is óriási a kihívás, mert minden olyan törékeny, elnyűtt és szél-tépázta.
Ez durva!
Nehéz megsaccolni a méreteket.
Szerinted mekkora?
Megvan vagy 450 méter!
Elég félelmetesnek tűnik.
Honnold ott van lenn, eddig minden megy, mint a karikacsapás!
Igyekezz ne kiesni, de tartalak!
Ha feltámad a szél, akkor nagyon hideg van.
Ugyanez igaz, ha árnyékban vagy.
Ketyeg az idő és az ujjaid jégcsappá fagynak.
Ha addigra nem éred el a csúcsot és nem kezdesz ereszkedni,
vagy nem kezdesz ereszkedni csak úgy, akkor megfagysz.
Istenem, de fázik a kezem!
Kész, pipa, mi másztuk meg először ezt a fantasztikus utat!
Na ja! Megcsináltuk!
Oké… Egy Yosemite-stílusú fal vár ránk.
Nagyfalas mászás. Elég komplex feladat.
Kicsit idegesen vágtunk neki, de szeretjük a kihívásokat.
Oké, Conrad, akkor kész?
Oké, akkor indulok, Conrad!
Jön Jimmy.
Egy magas, komplex hegy. Kicsit olyan, mintha egy aknamezőn sétálnál,
nem tudhatod mikor robban ki a cam valamelyik repedésből.
Az első két kötélhosszt megcsináltuk, most rögzítjük a köteleket
és minden nap visszamegyünk a táborba.
Még mindig sok van hátra.
Bizony!
Conrad!
Egy ilyen expedíción nagyon jó közösség alakul ki.
Én kifejezetten élvezem!
Sajtos tészta!
Olyan finom!
Szerintem mindenki nevében mondhatom, hogy ez valami természetfeletti volt!
Az ilyen utak során valahogy letisztul az emberben minden, újra megtalálod a fókuszt.
Fantasztikus érzés ilyen motivált és erős emberek közt lenni.
Az élet egyszerű: reggel tea, kávé, egy kis zabkása és indulás mászni!
Jó nagy cam…
jó nagy repedéshez.
Ebben az útban sok a széles repedés.
Szép volt, Conrad!
Széles repedések mindenhol. Borzasztó!
A picsába!
Széles repedés - kémény, széles repedés kémény, széles repedés…
…brutál.
Izgalmas pillanat volt. Majdnem beragadtam abba a kéménybe.
Egy pillanatra átfutott az agyamon, hogy na, most beragadok egy kéménybe az Antarktiszon
és vége, itt fagyok meg.
Conrad és Jimmy minden nap felmásztak, megcsináltak egy vagy két kötélhossz,
aztán teljesen kimerülten visszajöttek a táborba.
Honnold meg én csak lestünk, hogy mégis mit művelnek ezek?
Ezt tette velem az Ulvetanna.
És ez? Ez ma történt?
Nővérke! Nagyon hideg a szalag!
Conradnak tavaly szívinfarktusa volt.
Ellenőrzöm a vérnyomását, az életfunkcióit, nehogy gond legyen.
Az egészség megtestesült szobra…
…a koromhoz képest.
Nemrég épült fel. Kicsit aggódtam,
de bízom abban, hogy tudja, mit csinál.
Több mint harminc éve alapít utakat. Nem véletlenül van még mindig életben!
Tudja, meddig lehet feszíteni a húrt, anélkül, hogy az elpattanna!
Szuper idefenn az Ulvetannán!
Kő!
Másnak ez egy rémálom lenne!
Jimmy és én jól érezzük itt magunkat!
Épp az ellenkezője annak, mint ha valaki egy dugóban csücsül…
Cedar és én teljesen másképp mászunk, mint Jimmy és Conrad.
Szerintem egy kicsit bevállalósabbak,
mint Conrad és én.
Mi a gyorsasági mászás világában nőttünk fel,
olyan taktikák között, ami nekünk természetes,
de Jimmynek és Conradnak kicsit extrém.
Azt mindet visszük!
Add ide gyorsan!
Nem! Én megyek, te meg pakolsz! Ez a dolog lényege!
Gyűlölök napszemüvegben mászni. Nem látok semmit.
Szerintem ő a világ legtürelmetlenebb embere.
Megteszek minden tőlem telhetőt, hogy egy kötélhosszban felvigyelek a csúcsra!
Ez elég vacakul hangzik.
Ha másznál végre, akkor fél óra alatt meglennénk.
Jó, mászok!
Az én kedvenc stílusom most az,
hogy egyszerre letolok vagy 300 métert anélkül, hogy meg kéne állni biztosítani!
Igen, Cedar?
30 perc alatt megvolt 180 méter!
300 méter Honnolddal, aki csak megy
és kb. 20 méterenként betesz valami biztosítópontot…az ember kicsit kifullad.
De nincs megállás. Honnold megy és megy és megy.
Milyen volt?
Szuper volt!
Jöttünk, láttunk, győztünk.
Adj egy ötöst! - Ez az tesó!
Ez király volt!
Mint egy kardio-edzés.
Megmondtam, hogy felviszlek!
Egy kötélhosszas, hatszáz méteres út!
Hát igen! Ez a következő generációt. Ez a jövő…
Alex és én nem vagyunk nagy sízők.
Én jól síelek!
Nem, kurvára nem!
Jimmy! Szerinted jól síel Alex?
Zseniálisan…
…kb 30 másodpercig, aztán elkezd össze-vissza kalimpálni a ruhája lebeg mögötte és…
Még jó, hogy nem törtem el valamelyik bordám!
Nagyon kemény esés volt!
Fura dolog ez a barátság Cedar és Alex között.
Olyanok, mint egy zsémbes házaspár!
Szerintem csak azért van a kezébe a csákány, mert jól néz ki!
Nem! Azért van a kezemben, mert félek, hogy meghalok!
Mindketten elég fura fickók, úgyhogy jól megértik egymást!
Mi a helyzet odafenn, Cedar?
Mintha a Mennyekben járnék!
Igazi kalandornak nézel ki!
Az elég szar!
De szerintem neked jól áll.
Videó-szelfi. Ezzel szórakoztatom magam, míg Cedart biztosítom.
Csodálatos csúcsok! Hát igen…
Havas. Nem szeretem a havat.
Nem tudom kiejteni a nevét. Norvégul van.
Istenem!
Ott a végtelen fehérség.
Ez ijesztő volt.
És tessék! Vége a szelfi-túrának!
Na jó! Ezt figyeld!
Így legalább megnézem, hogy nem fogott-e le nagyon a nap…
…nem cserepes az ajkam…
Csodás az élet itt az Antarktiszon!
Innen kicsit meredeknek és ijesztőnek tűnik!
Ez az, tesó!
Király!
Cedar és én a sebességre hajtottunk.
Olyan gyorsan akartuk letudni a csúcsokat, amilyen gyorsan csak lehet,
Egy kis adrenalin, félig megfagyunk aztán spuri vissza a táborba.
Szép volt Honnold!
Ez az!
Bejött?
Király volt, nem?
Haver! Szerintem most már profi sízők vagyunk, nem?
Volt egy pár hegy, amiről sokkos állapotban jöttünk vissza.
„Vizet, kaját, és sok-sok ölelést!”
Bedughatom a lábam a hónod alá? Nem.
Csak kérdeztem!
Tényleg nem? - Nagyon nem!
Amit Cedar és Alex leművelnek az durva!
Nagyon-nagyon király!
Mi azt az ujj-szerű csúcsot fogjuk megmászni. Én közben megpróbálok fotózni.
Egy ici-picit talán hideg van.
Soha életemben nem jártam még ilyen hegyvonulaton!
Már majdnem ott vagyunk!
Olyan hideg van!
Szép volt!
Nem érzem az ajkaim.
A hideg miatt úgy érzem, mintha nagyon lassan beszélnék
Igen! Pizza!
Ez nagyon jó volt! Ezt szeretem.
Szeretek mászni, szeretem jól érezni magam.
Nem szeretek farkasszemet nézni a halállal.
Azt fogjuk megmászni. Ultanna.
Micsoda körülmények! A szikla vacak és eszméletlen hideg van.
Nem tudom mi lesz ebből!
Tényleg nem. Rohadt hideg van. Lehet, hogy aláöltözetben kéne mászni…
Eléggé megijedtem, mert nagyon vacak a szikla.
Annyira távoli, annyira elhagyatott ez a hely…nagyon óvatosnak kell lenni.
Most már csak annyi, hogy a jégen lefele ne haljunk meg!
Odanézz! Ez durva!
Megtennél egy hatalmas szívességet? Persze.
Hoznál egy kanálnyi hideg vizet?
Máris! Túl meleg? - Az.
Tízből kilenc lábujjam rendben van, de a tízedik…!
Fekete egy kis kékes árnyalattal.
Szerintem mindenki azt hitte, hogy lefagyott a lábujjam.
Én leszek az egyetlen, aki fagyási sérüléssel tér haza az Antarktiszról.
Lehet, hogy már most így van. Nem tudom…
Tudod, hogy ha így fúj a szél, és ennyire tépi a sátrat a hó,
akkor a hálózsákodban kell maradnod egész napra.
A miénk a legjobb kilátás!
Sokkal jobbnak tűnik! Látod! Ez sokkal jobb!
Savannah sokat javít a képeimen.
Meglepett, hogy Jimmy tőlem kért segítséget.
Csak szólj, hogy miben segíthetek!
Nézzük milyen volt és milyen lett!
Te jó ég!
Savannahnak nagyon jó szeme van. Sokra viheti a szakmában!
Fantasztikus érzés Jimmy mellett dolgozni. Ő az egyik példaképem, amióta csak fotózni kezdtem!
Folyton lesem, hogy mit tanulhatok tőle!
Wellness-nap!
Már kezdtem úgy érezni magam, mintha gombák nőnének rajtam…
Fúj, de gusztustalan!
Néhány hét után Conrad és Jimmy kifutottak a kötélből.
Itt a kaja! Az üzemanyag.
Eljött az idő, hogy tényleg nekiveselkedjenek.
4-5 napot lesznek a falon.
Csodás lesz fentről a kilátás. Legalábbis reméljük!
Szorítok, hogy ne fagyjunk meg!
A picsába! Ez elég nagy volt!
Feljutottunk a gerincre! Őrület! Nézzétek hol vagyunk!
Imádom meghódítani az ismeretlent!
De jó itt!
Hosszú nap volt. Egy fél energiaszeleten és kb. négy korty vízen…
Örülök, hogy nem vagyok Jimmy és Conrad helyében.
Ők odafenn vannak és esik a hó. Nem lehet túl jó…
Szép volt! Büszke vagyok rád!
Ez őrület!
Jimmyben és Conradban az a fantasztikus, hogy ennyire kemény fickók.
Fel kell jutnunk oda!
Durva ez a nap…
Minden nap ugyanaz: fázom, majd meg fagyok, úgyhogy Jimmy jön!
Szikla!
Jól vagy?!
Aztán ő is elfárad és én veszem át.
Erről szól a partnerség. Osztozol a munkában, osztozol az örömben.
Reméljük, jobbra fordul az idő, és egyszer még a nap is kisüt…
Gondolom fáznak egy kicsit….
De nincs más választásuk, mindegy, hogy esik a hó vagy sem
menni kell.
Még ott ez a torony!
Durva! - Az!
Milyen volt?
Ezt teszi az emberrel 12 csúcs…
Mintha egy 95 éves apóka keze lenne…
Hé! Cedar! Mennyi cuccot akarsz cipelni?
Tessék?
Szerintem mindkettőnknek az jár az eszében, hogy vajon mennyit bírunk még?
Már csak egy szikla maradt ebben a völgyben, amit még nem mászott meg senki.
Persze, hogy a legdurvább!
Az én vezérelvem mindig is az volt, hogy a legkeményebb kihívást keresem.
Még ha nem is fűlik hozzá a fogam, akkor is azt csinálom, amit elvárok magamtól.
Úgyhogy megpróbáljuk! Stetind - az utolsó antarktiszi csúcs...
Oké! Hajrá, Honnold!
Hé Cedar! - Tessék?
Az első párkányig lenyomjuk szimultánban?
Oké!
Nehéz kötelezni. - Tessék?
Nagyon hideg van és nehéz biztosítani.
Honnoldnak támadt egy víziója és most azt próbálja megcsinálni!
Nagyon lassan halad. Félelmetes az út.
És nagyon fázom.
Nehéz szavakba önteni mennyire rohadtul fázom…
Mi a helyzet odafenn?
Nem tudom. Elég vacak a szikla!
Nagyon félelmetes! Adj egy percet!
Nem érzem az ujjaim. Cedar szinte megfagyott. Mindketten reszketünk.
Tudtuk, hogy muszáj minél gyorsabban feljutnunk különben lőttek az egésznek!
Másztam már Honnolddal, láttam már idegesnek,
de még soha nem láttam, hogy félne.
5-10 méterre lehetek…
Eszméletlenül hideg van!
Hallottam Honnold hangján, hogy fél.
Egy 50 méteres zuhanást kockáztatott.
Elég nagy baj lehet belőle…
Cedar, szerintem menni fog!
Látom, haladsz!
Nap! Napocska! Napocska!
Ez egy teljesen új szint! Őrület!
Kivehetsz!
Te jó isten!
Ez talán életem legdurvább útja…
Az biztos, hogy ez volt az egyik legfélelmetesebb elölmászásom
Tiszta vér a kezed! Borzalmasan nézel ki!
Hát, nem túl szép látvány!
Azt hittem, hogy összefosom magam a falon.
Bepánikoltam.
Viccelsz?
Hány pontot adnál erre a táborra?
Tízből tízet! Életem legszebb táborhelye!
Hallgatunk egy kis Neil Youngot?
Amíg fiatal vagy, addig gyorsan mászol, kockáztatsz, minden rólad szól.
Levettem a lapátot.
Megoldom. - Majd én felteszem.
Úgy érzem Jimmyt és engem már más motivál.
Mi csak élvezni akarjuk, hogy mászunk. Átérezni a pillanatot.
Szürreális…
Öregek vagyunk és elég lassúak…
Hála Istennek, hogy nem sötétedik ránk!
A mászás a világ legőrültebb dolga.
Egy percet nem tudnék élni nélküle. Felkelek reggel és hajt valami a szikla felé.
Ugyanakkor nincs ennél elbaszottad dolog. Hány barátot veszítettem el miatta!?
Életem legszomorúbb, legkiakasztóbb, legmélyebb pillanatit is neki köszönhetem.
Conrad ott fenn küzd…
Sokszor megkérdezik tőlem, hogy mikor hagyom abba.
De nem akarom abbahagyni. Miért hagynám!?
Nézd Jimmy! Ott a Déli-sark!
A mászás az életen és addig csinálom, amíg vannak barátaim, akikkel osztozhatom az élményben...
Mit mutat a hőmérő, Conrad?
3 körül…
Amíg csak bírja a szervezetem…
Látom Conradot és Jimmyt! Ott vannak fenn!
Úgy tűnik, meglesz a csúcs!
Már majdnem megvan, Conrad!
Ez az, haver! Megvan!
Jimmy! Imádlak, haver!
Csodálatos!
Mit mondana? Mi járult hozzá leginkább az expedíció sikeréhez?
A morál? Az erőnlét, a kurázsi?
A felszerelés?
Nos, én mindig is azt vallottam, hogy a legfontosabb a lojalitás.
Gratulálok!
Kösz!
Durva volt?
Az. Főleg a hideg miatt.
Istenem! Ez most komoly?
Az antarktiszi expedíció legextrémebb pillanata:
Savannah Cummins...
Felkészül…
és elindult, Hölgyeim és Uraim!
Vigyázzanak a kisbabára!
Olyan kicsi még!
Szerencsés vagyok, hogy eljuthattam ide. És hogy mászhattam, ráadásul sokat!
Szerintem, ha csapaszinten nézzük, akkor minden megmásztunk, amit csak meg lehetett.